____________________________________________________________
Systém ASPI - stav k 27.8.2022 do částky 110/2022 Sb. a 16/2022 Sb.m.s.
Důvodová zpráva k zákonu č. 161/2006 Sb., změna zákona o pobytu cizinců na území České republiky - LIT25737CZ - poslední stav textu 

Obecná část 

	Návrh novely zákona č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky a o změně některých zákonů, ve znění zákona č. 140/2001 Sb., zákona č. 151/2002 Sb., zákona č. 217/2002 Sb., zákona č. 222/2003 Sb., zákona č. 436/2004 Sb., zákona č. 501/2004 Sb., zákona č. 539/2004 Sb., zákona č. 559/2004 Sb. a zákona č. …/2005 Sb. (sněmovní tisk č. 916) (dále jen „cizinecký zákon“) je předkládán zejména v souvislosti s nezbytností zohlednit v tomto zákoně další nově přijaté právní předpisy Evropských společenství. 

	Do návrhu zákona jsou transponovány: 

	- Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty 

	- Směrnice Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států 

	- Směrnice Rady 2004/81/ES ze dne 29. dubna 2004 týkající se vydávání povolení k pobytu občanům třetích zemí, kteří se stali oběťmi obchodování s lidmi nebo kteří se stali objekty převaděčství a spolupracují s příslušnými orgány, 

	- Směrnice Rady 2004/114/ES ze dne 13. prosince 2004 o podmínkách příjímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby. 

	Návrh novely dále zohledňuje některé další právní předpisy Evropských společenství, a to zejména: 

	- Nařízení Rady (ES) č. 2133/2004 ze dne 13. prosince 2004, kterým se příslušným orgánům členských států ukládá povinnost systematicky opatřovat otiskem razítka cestovní doklady státních příslušníků třetích zemí při překročení vnějších hranic členských států a kterým se k tomuto účelu mění prováděcí úmluva k Schengenské dohodě a Společná příručka, 

	- Nařízení Rady (ES) č. 415/2003 ze dne 27. února 2003, o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům, 

	- Rozhodnutí Rady ze dne 29. dubna 2004, kterým se mění část II Společné příručky (2004/574/ES) – tímto rozhodnutím se zavádí povinnost informovat cizince o důvodech odepření vstupu na jednotném formuláři. 

	Návrh novely předpokládá zásadní změny, zejména pokud jde o otázky spojené s povolováním trvalých pobytů cizincům na území České republiky (nově navrhované znění celé Hlavy IV). Ze stávající úpravy jsou přebírány důvody, kdy trvalý pobyt na území může být cizinci povolen bez podmínky jeho předchozího nepřetržitého pobytu na území. V souladu se Směrnicí Rady 2003/109/ES je podstatným způsobem zkrácena dosavadní desetiletá lhůta požadované doby předchozího pobytu cizince na území – nově bude každý cizinec moci požádat o povolení trvalého pobytu na území již po uplynutí 5 let jeho nepřetržitého pobytu na území. Podle statistických údajů by se ke dni navrhované účinnosti tohoto zákona mělo jednat cca o 38 000 cizinců. 

	Další zásadní změny se předkládají i pokud jde o otázky spojené s pobytem občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků na území České republiky (nově navrhované znění celé Hlavy IVa). Oproti dosavadní právní úpravě již nebude občanům Evropské unie vydáván k jejich přechodnému pobytu na území „průkaz o povolení k pobytu pro státního příslušníka členského státu Evropských společenství“, ale pouze „potvrzení o přechodném pobytu na území“. I nadále však zůstává zachována zásada, podle níž občan Evropské unie je na území České republiky oprávněn pobývat pouze na základě cestovního dokladu nebo průkazu totožnosti vydaného státem jeho občanství, a to bez ohledu na délku jeho pobytu na území. 

	Podstatnou změnou je zavedení nové úpravy vydávání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany cizinců, která se vztahuje zejména na případy vymezené Směrnicí Rady 2004/81/ES. 

	Návrhem zákona se zavádí možnost ukončení platnosti průkazů o povolení k pobytu z obdobných důvodů jako je zvláštním právním předpisem řešen zánik a zrušení platnosti občanských průkazů. Tato změna souvisí s otázkou prokazování místa hlášeného pobytu, které cizinec má vyznačeno v průkazu o povolení k pobytu a toto již neodpovídá skutečnému stavu a cizinec nepožádal o provedení změny (např. po zániku platnosti nájemní smlouvy se cizinec zdržuje na jiné adrese). Policii se současně dává zmocnění k tomu, aby přehled o takových průkazech o povolení k pobytu zveřejnila (předpokládá se zavedení obdobné databáze jako v případě občanských průkazů). 

	Návrhem se předpokládá zrušení stávající právní úpravy, kdy cizinec je povinen na požádání zastupitelského úřadu k žádosti o udělení krátkodobého víza složit v hotovosti nebo na účet zastupitelského úřadu příslušnou částku odpovídající úhradě nákladů spojených s jeho případným vyhoštěním z území České republiky (tzv. jistotu), neboť takový postup není v souladu se schengenským acquis. Návrhem se současně zjednodušuje možnost získání víza k pobytu nad 90 dnů za účelem podnikání tak, aby řízení o udělení tohoto víza bylo realizováno současně s řízením o získání živnostenského oprávnění. Při stanovení konkrétního postupu bylo vycházeno z obdobné praxe, která se na základě usnesení vlády č. 108/2004 o Akčním plánu boje s nelegální migrací, zavádí při udělování víz k pobytu za účelem zaměstnání. 

	Ministerstvu vnitra se nově svěřuje působnost v případech povolování trvalých pobytů jde-li o případy státního zájmu, kdy je žádoucí, aby takové případy projednával a rozhodoval orgán, který není spjat s policejní prací a je schopen vnímat okolnosti případu v širších souvislostech a posuzovat je přísně objektivně v souladu se zákonem. 

	Předložený návrh zákona je s právem Evropských společenství plně slučitelný. Navrhovaná právní úprava je v souladu s ústavním pořádkem České republiky. Návrh novely nebude mít dopad na státní rozpočet ani na ostatní veřejné rozpočty, rozpočty krajů a obcí, na hospodářské subjekty (zejména na malé a střední podnikatele), rovněž nebude mít dopad na sociální sféru a na životní prostředí. Návrh zákona je genderově neutrální. 

Zvláštní část 

	K ČÁSTI PRVNÍ 

	K bodu 1 

	K § 4 odst. 2 a 3 

	Stanoví se povinnost policie potvrdit na žádost cizince jeho vstup na území. Ve smyslu Nařízení Rady ES č. 2133/2004 se zohledňuje povinnost ve stanovených případech (jde-li o cizince, který je oprávněn na území vstupovat přechodně bez víza anebo na krátkodobé vízum) vyznačovat vstup cizince na území v jeho cestovním dokladu. Současně se podle tohoto předpisu nevyznačuje vstup občanovi Evropské unie a jeho rodinnému příslušníkovi. V ostatních případech (např. jde-li o cizince - držitele víza k pobytu nad 90 dnů) je policii ponecháno na jejím rozhodnutí, zda vstup cizinci do jeho cestovního dokladu vyznačí. Vstup do cestovního dokladu policie vyznačí otiskem příslušného razítka. Ode dne plného uplatňování schengenského acquis bude vstup označován razítkem, jehož vzor je stanoven Rozhodnutím výkonného výboru ze dne 21. prosince 1994 o pořizování společných vstupních a výjezdních razítek (SCH/Com-ex(94)16 rev. Současně se pro policii zachovává oprávnění zkrátit při vstupu cizince na území předpokládanou dobu jeho pobytu na území. 

	K bodu 2 

	K § 6 odst. 2 

	Rozšíření okruhu osob, které nemají povinnosti na vstupu na území i na rodinné příslušníky občanů Evropské unie. 

	K bodu 3 

	K § 6 odst. 5, § 42a odst. 5 písm. a), § 113 odst. 1 písm. a), § 113 odst. 5, § 114 odst. 3 písm. c) a § 169 odst. 7 písm. b) a d) 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu. 

	K bodu 4 

	K § 6 odst. 7 

	Rozšíření okruhu výjimek z rozsahu náležitostí, které je cizinec povinen předložit na požádání policie při hraniční kontrole pro případy, kdy (v souladu se Směrnicí Rady 2004/114/ES) bude cizincům povolení k dlouhodobému pobytu za účelem studia na území předáno na území. 

	K bodu 5 

	K § 6 odst. 9 

	Návrh v souladu s Prováděcí směrnicí k Rozhodnutí Rady č. 2004/17/ES upravující vyžadování dokladu o zdravotním pojištění, jako náležitost k udělení jednotného schengenského víza, stanoví další případy, kdy se doklad o cestovním zdravotním pojištění nevyžaduje. 

	K bodu 6 

	K § 6 odst. 10 

	Ve smyslu Směrnice Rady 2004/38/ES je potřebné, aby občan Evropské unie a jeho rodinný příslušník pouze prokázal, že se na něho vztahuje právo volného pobytu. Tato skutečnost nemusí být vždy prokazována pouze cestovním dokladem nebo dokladem totožnosti – v takovém případě je však nezbytné, aby cizinec policii jiným dokladem přesvědčil, že se na něho toto právo vztahuje. V každém případě bude nezbytné, aby předložil doklady, jimiž prokáže svoji totožnost a státní občanství, resp. skutečnost, že je rodinným příslušníkem občana Evropské unie. K zásadě volného pohybu osob – viz blíže Rozsudek Evropského soudního dvora ve věci C-215/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Rechtbankte’s-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 12.5.2003 v řízení Salah Oulane (celex 62003J0215). 

	K bodu 7 

	K § 7 odst. 1 písm. c) 

	V souladu se Směrnicí Rady 2004/81/ES návrh zákona upravuje režim vydávání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany cizinců na území (viz § 42e). Takový pobytový režim se nad rámec uvedené směrnice navrhuje i pro cizince, kterým byla zamítnuta žádost o udělení azylu a vyslovena překážka vycestování. Zatímco pravděpodobná oběť trestného činu obchodování s lidmi, resp. objekt převaděčství o takovýto pobytový režim požádat mohou, cizinec, kterému byla zamítnuta žádost o udělení azylu a vyslovena překážka vycestování, o takovýto pobytový režim požádat musí. Dosud tento cizinec žádal o udělení víza k pobytu nad 90 dnů za účelem strpění pobytu na území. Podle názoru předkladatele jde o kvalitativní změnu pobytového statusu ve prospěch neúspěšného žadatele o udělení azylu (srv. zejména § 48a). 

	K bodu 8 

	K § 9 odst. 3 

	Vymezení okruhu důvodů, pro které může být odepřen vstup cizince na území za účelem studia. 

	K bodům 9 a 11 

	K § 9 odst. 4 a 7 

	Rozhodnutí Rady Evropské unie č. 2004/574/ES upravuje jednotný vzor formuláře „odepření vstupu na hranici“, který obsahuje údaje k osobě cizince a konkrétní důvody, pro které byl cizinci odepřen vstup na území. Současně se takovému cizinci přiznává právo požádat příslušný orgán o přezkoumání důvodů odepření vstupu. I v těchto případech je policie povinna vyznačit do cestovního dokladu vstupní razítko, jeho otisk však stanoveným způsobem musí zneplatnit (slouží jako informace pro případ, že se cizinec o vstup pokusí přes jiný hraniční přechod). 

	K bodu 10 

	K § 9 odst. 5 

	Zohlednění postupu stanoveného Směrnicí Rady 2004/38/ES, která stanoví, že občan Evropské unie a jeho rodinný příslušník musí být informován o odepření vstupu a mít právo domáhat se vstupu na území podáním opravného prostředku. Současně zrušena stávající legislativní zkratka „zvláštní pobytové povolení“ používaná pro souhrnné vyjádření povolení k přechodnému nebo trvalému pobytu občana Evropské unie nebo jeho rodinného příslušníka. 

	K bodu 12 

	K § 11a 

	Občanu Evropské unie a jeho rodinnému příslušníku se v souladu se Směrnicí Rady 2004/38/ES přiznává právo na přezkoumání důvodů pro odepření jeho vstupu na území. 

	Nový správní řád (zákon č. 500/2004 Sb.) zavádí do správního řízení nový právní institut – nové rozhodnutí upravené v § 101 a 102. Nové rozhodnutí není opravný prostředek. Bude se vydávat tehdy, kdy již bylo vydáno rozhodnutí ve věci, které nemá vady, ale okolnosti rozhodné pro jeho vydání se změnily. Ustanovení § 101 vypočítává pět okruhů zákonných důvodů, kdy se má vydat nové rozhodnutí. Podle § 101 písm. b) správního řádu lze „provést nové řízení a vydat nové rozhodnutí ve věci tehdy, jestliže novým rozhodnutím bude vyhověno žádosti, která byla pravomocně zamítnuta“. 

	V navrhovaném § 11a se upravuje tento institut speciálně ke správnímu řádu. Zaprvé se úžeji stanoví výčet případů, kdy je možné žádost o vydání nového rozhodnutí podat – pouze v případě, že bylo vydáno rozhodnutí o odepření vstupu z důvodů uvedených v § 9 odst. 1 písm. c) nebo l). Zadruhé se stanoví zvláštní lhůta, od které je možné žádost podat - nejdříve po uplynutí dvou let ode dne, kdy byl vstup na území odepřen. A zatřetí je speciálně stanovena lhůta pro vydání nového rozhodnutí – na 180 dnů. 

	K bodu 13 

	K § 15a odst. 1 

	V souladu se Směrnicí Rady 2004/38/ES se upřesňuje okruh rodinných příslušníků občana Evropské unie. 

	K bodu 14 

	K § 15a odst. 3 

	Důsledek zrušení legislativní zkratky „zvláštní pobytové povolení“ v § 9 odst. 5. 

	K bodu 15 

	K § 15a odst. 4 

	V písmenu a) se v souladu se Směrnicí Rady 2004/38/ES rozšiřuje okruh cizinců, na které se má pohlížet jako na rodinné příslušníky občana Evropské unie. V písmenu b) se výslovně stanoví, že i občan České republiky je občanem Evropské unie a tudíž, že ustanovení vztahující se na cizince ze třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Evropské unie, se vztahují i na cizince ze třetí země, který je rodinným příslušníkem občana České republiky. 

	K bodu 16 

	K § 18 písm. d) bod 7 a 8 

	V bodu 7 se v souladu se Směrnicí Rady 2004/38/ES rozšiřuje okruh cizinců, na které se nevztahuje vízová povinnost. 

	V bodu 8 se rozšiřuje okruh cizinců, na které se nevztahuje vízová povinnost. 

	K bodu 17 

	K § 18 písm. e) 

	Rozšiřuje se okruh cizinců, na které se nevztahuje vízová povinnost, a to pro období, v němž je rodinný příslušník občana Evropské unie, který sám není občanem Evropské unie, povinen požádat o vydání povolení k přechodnému pobytu (viz § 87b). Ve smyslu Směrnice Rady 2004/38/ES může být v případě rodinných příslušníků, kteří nejsou občany Evropské unie, stanovena lhůta pro podání příslušného pobytového povolení, která nesmí být kratší než 3 měsíce od data vstupu na území – se zřetelem k této skutečnosti se stanoví lhůta 3 měsíců, po kterou mohou na území pobývat bez českého víza. 

	K bodům 18 a 19 

	K § 19 odst. 1 písm. d) a e) 

	Rozšíření okruhu osob, na které se nevztahují důvody ukončení přechodného pobytu na území, k němuž se nevyžaduje vízum. 

	K bodu 20 

	K § 19 odst. 3 

	Důsledek zrušení legislativní zkratky obsažené v § 27 odst. 4. 

	K bodu 21 

	K § 22 odst. 1 

	Legislativně-technická úprava. Odstavec 1 obecně stanoví, že průjezdní vízum uděluje diplomatická mise nebo konzulární úřad České republiky. Za stanovených podmínek jej však může podle odstavce 5 a 6 udělit policie. 

	K bodu 22 

	K § 22 odst. 5 

	Zohlednění Nařízení Rady ES č. 415/2003 o udělování víz na hranicích. 

	K bodu 23 

	K § 22 odst. 6 

	Rozšíření okruhu cizinců, kteří mohou požádat na hraničním přechodu o udělení víza a usnadnění vstupu vymezenému okruhu rodinných příslušníků a některých dalších cizinců majících vztah k občanu Evropské unie. 

	K bodu 24 

	K § 23 odst. 1 

	Navrhuje se doplnit vyžadování dokladu o tom, že cizinec netrpí závažnou nemocí jako novou náležitost k žádosti o udělení víza k pobytu do 90 dnů (nikoliv však obligatorně, ale „na požádání“). 

	K bodům 25 až 27 

	K § 26 odst. 5 až 7 

	Zohlednění Nařízení Rady ES č. 415/2003 o udělování víz na hranicích a rozšíření okruhu občanů třetích států majících vztah k občanu Evropské unie, kteří mohou o udělení víza k pobytu do 90 dnů požádat při vstupu na území na hraničním přechodu. 

	K bodům 28, 31 a 32 

	K § 27 odst. 1 písm. d), k § 27 odst. 4 až 6 a k § 29 odst. 3 

	Dosavadní praxe, podle níž je cizinec povinen složit v hotovosti nebo na účet zastupitelského úřadu příslušnou finanční částku odpovídající úhradě nákladů spojených s jeho vycestováním z území České republiky, není v souladu se schengenským acquis. Proto se institut „jistoty“ navrhuje zrušit. 

	Způsob prokazování zajištění nákladů spojených s vycestováním zákon stanoví v § 12, kde předložení hotovosti je jedním ze zákonem připuštěných způsobů, jak prostředky k vycestování prokázat. Obdobná konstrukce je použita pro předkládání, resp. prokazování prostředků k pobytu na území. 

	K bodům 28 a 29 

	K § 27 odst. 1 písm. e) a § 27 odst. 2 

	Navrhuje se doplnit vyžadování dokladu o tom, že cizinec netrpí závažnou nemocí jako novou náležitost k žádosti o udělení průjezdního víza (nikoliv obligatorně, ale „na požádání“). 

	K bodu 33 

	K § 29b 

	Zajištění souladu se schengenskými předpisy, které upravují otázky spojené s udělováním jednotného schengenského víza. Tímto ustanovením je zohledněn obsah článku 23 Schengenské prováděcí úmluvy, ve kterém se stanoví, že „cizinec, který nesplňuje nebo přestane splňovat podmínky pro krátkodobý pobyt platné na území jedné ze smluvních stran, musí v zásadě neprodleně opustit území smluvních stran“. Konkrétní postup je stanoven Rozhodnutím výkonného výboru ze dne 14. prosince 1993 o společných zásadách pro prohlášení jednotných víz za neplatná od počátku, pro jejich zrušení nebo zkracování jejich doby platnosti [SCH/Com-ex(93)24]. 

	K bodům 34 a 35 

	K § 30 odst. 2 a § 30 odst. 4 

	Z důvodu četných úprav se navrhuje v § 30 odst. 2 a 4 upravit jako celek. Oproti dosavadní úpravě se zohledňuje změněná terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu. Rozšiřuje se okruh případů, kdy se vydává vízum k pobytu nad 90 dnů, a to za účelem převzetí povolení k dlouhodobému pobytu za účelem studia. Dále je zohledněna změna místa podání žádosti o povolení přechodného pobytu na území, jde-li o rodinného příslušníka, který není občanem Evropské unie (viz § 87b). 

	K bodu 36 

	K § 31 odst. 3 

	Zjednodušení postupu při vyřizování žádosti o udělení víza k pobytu nad 90 dnů za účelem podnikání. Navrhovaný postup umožní souběžné řízení o udělení víza a o získání živnostenského oprávnění (upraveno obdobně jako při udělování víz k pobytu za účelem zaměstnání). 

	K bodům 37 a 38 

	K § 33 odst. 1 písm. e) a § 42 odst. 4 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu. 

	K bodu 39 

	K § 42c, 42d a 42e 

	Navrhovaný § 42c upravuje režim povolování dlouhodobého pobytu ve smyslu Směrnice Rady 2003/109/ES. Okruh rodinných příslušníků cizinců ze třetích států, jimž jiný stát Evropské unie přiznal právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v Evropském společenství, nemusí být shodný ve všech státech Evropské unie, neboť se řídí národním právem). 

	Navrhovaný § 42d upravuje režim povolování dlouhodobého pobytu za účelem studia ve smyslu Směrnice Rady 2004/114/ES. 

	Navrhovaný § 42e v souladu se Směrnicí Rady 2004/81/ES ze dne 29. dubna 2004 upravuje režim vydávání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany cizinců na území. Tato úprava se vztahuje na cizince, kteří se stali obětí obchodování s lidmi anebo jsou objekty převaděčství; podmínkou je jejich ochota spolupracovat s orgány činnými v trestním řízení a jejich svědectví je významné pro odhalení pachatelů uvedené organizované trestné činnosti. Současně se pod tento pobytový titul zahrnují i cizinci, jejichž žádost o azyl byla zamítnuta z důvodu absence individuálního pronásledování, ale byla jim přiznána překážka vycestování z důvodu ohrožení jejich osoby v případě návratu do země původu např. v důsledku vnitřního ozbrojeného konfliktu. Rozhodování o vydávání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany se svěřuje Ministerstvu vnitra. Důvodem je minimalizovat nebezpečí, že cizinec spolupracující s orgány činnými v trestním řízení se v důsledku indiskrece úřední osoby stane známým těm, k jejichž usvědčení směřuje jeho spolupráce s příslušnými orgány. Cizinec k žádosti předloží potvrzení orgánu činného v trestním řízení o nutnosti udělení tohoto pobytového titulu. Ministerstvo vnitra rozhoduje o žádostech cizinců o udělení azylu a v případech, kdy je zamítnut, současně rozhoduje o přiznání překážky, která brání vycestování cizince z území a je důvodem jeho dalšího pobytu na území. V těchto případech Ministerstvo vnitra rozhoduje i o zrušení dříve přiznané překážky vycestování. Ministerstvo vnitra tak disponuje nezbytnými informacemi (např. o trvalosti překážky) a je proto žádoucí, aby i v těchto případech rozhodovalo o vydávání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany. 

	K bodům 40 a 41 

	k § 44 a § 44a 

	Vzhledem k velkému množství navrhovaných legislativních změn v důsledku transpozice práva ES a nové úpravy povolování trvalého pobytu se navrhuje dosavadní celý § 44 nově upravit a nadto z důvodu přehlednosti rozdělit na § 44 (doba platnosti povolení k dlouhodobému pobytu) a § 44a (prodloužení doby platnosti povolení k dlouhodobému pobytu). 

	Oproti dosavadní právní úpravě se do § 44 odst. 2 promítá důsledek speciální úpravy režimu povolování dlouhodobého pobytu ve smyslu Směrnice Rady 2004/114/ES. Rozhodnutí o povolení dlouhodobého pobytu za specifikovanými účely pobytu se stává pravomocným (jedná se o případy, kdy žádost podává cizinec na zastupitelském úřadu a rozhodnutí přebírá po vstupu na území České republiky) dnem jeho převzetí (§ 151 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád). 

	Dosavadní § 44 odst. 3 se zrušuje, neboť ve smyslu předpisů Evropských společenství bude průkaz o povolení k pobytu vydáván bez ohledu na věk cizince (tj. i cizincům mladším 15-ti let). 

	V § 44 odst. 4 písm. f) a g) a odst. 5 se stanoví doba platnosti povolení k dlouhodobému pobytu vydávaného cizincům ve smyslu Směrnice Rady 2003/109/ES a Směrnice Rady 2004/114/ES, resp. Směrnicí Rady 2004/81/ES. 

	V novém § 44a odst. 2 se stanoví případy, kdy lze prodloužit platnost povolení k dlouhodobému pobytu vydávaného cizincům za účelem studia ve smyslu Směrnice Rady 2004/114/ES a ve kterých případech se platnost takového povolení neprodlužuje. 

	V § 44a odst. 5 až 7 se stanoví náležitosti k žádosti o prodloužení platnosti povolení k dlouhodobému pobytu vydávaného cizincům ve smyslu Směrnice Rady 2003/109/ES, Směrnice Rady 2004/114/ES a Směrnice Rady 2004/81/ES. 

	K bodu 42 

	K § 45 odst. 7 

	Konkretizují se podmínky, za nichž je cizinec, kterému bylo vydáno povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany na území, oprávněn požádat policii o vydání povolení k dlouhodobému pobytu za jiným účelem, tak jak je tomu i v jiných případech (např. když bylo cizinci vydáno povolení k dlouhodobému pobytu za účelem společného soužití rodiny na území). 

	K bodu 43 

	K § 46 

	Vzhledem k velkému množství navrhovaných legislativních změn v důsledku transpozice práva ES se navrhuje stávající § 46 celý nově upravit. Dosavadní odstavce 1 a 2, které by navrhované změny učinily nepřehlednými, se navrhuje rozdělit na tři odstavce, přičemž každý z nich upravuje jiný účel povolení k dlouhodobému pobytu. 

	V odstavcích 4 a 5 se dosavadní právní úprava doplňuje tak, že je na základě Směrnice Rady 2003/109/ES omezen okruh náležitostí požadovaných k žádosti o vydání povolení k dlouhodobému pobytu na území cizinci, kterému bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v Evropském společenství na území jiného státu Evropské unie a jeho rodinnému příslušníku, který má na území tohoto státu povolen pobyt za účelem sloučení rodiny nebo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta. Obdobně se na základě Směrnice Rady 2004/114/ES omezuje okruh náležitostí požadovaných pro vydání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem studia. 

	Návrhem odstavce 8 se zjednodušuje možnost získání víza k pobytu nad 90 dnů za účelem podnikání podle živnostenského zákona tak, aby řízení o udělení víza bylo realizováno současně s řízením o získání živnostenského oprávnění. Cílem je umožnit vést řízení o obou žádostech souběžně, tj. obdobně jako je tomu při udělování víza za účelem zaměstnání. 

	K bodu 44 

	K § 46b a 46c 

	Výčet důvodů pro zrušení platnosti povolení k dlouhodobému pobytu je stanoven tak, aby odpovídal Směrnici Rady 2003/109/ES, resp. Směrnici Rady č. 2004/81/ES. Důvody pro zrušení povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany na území vytvářejí podmínky k tomu, aby tento pobytový titul nebyl zneužíván cizinci, kteří ochotně přislíbí spolupráci orgánům činným v trestním řízení jen proto, aby si legalizovali pobyt na území. 

	Ustanovení § 46c odst. 1 písm. a) se vztahuje na případy, kdy bylo povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany na území vydáno na základě podnětu orgánu činného v trestním řízení. Je proto logické, aby v takovém případě v okamžiku, kdy orgán činný v trestním řízení dojde k názoru, že cizince nadále ke své práci nepotřebuje, Ministerstvo jako příslušný správní orgán zrušilo platnost povolení. 

	K bodu 45 

	K § 47 odst. 1 

	Prodloužení lhůty, ve které je cizinec oprávněn požádat o prodloužení platnosti víza k pobytu nad 90 dnů. Důvodem je skutečnost, že některé státy požadují, aby cizinec-držitel uvedeného českého víza, který žádá o udělení krátkodobého víza k pobytu na území jiného státu, měl platnost víza opravňující k pobytu na území České republiky delší než skončí platnost uděleného krátkodobého víza. Takový postup garantuje státu, který rozhoduje o udělení krátkodobého víza, že se cizinec vrátí do státu, kde má povolen pobyt. 

	K bodům 46 a 47 

	K § 48 a 48a 

	Cizincům, kterým bylo vydáno povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany, se v souladu se Směrnicí Rady 2004/81/ES garantuje poměrně široká škála oprávnění na úrovni, která je poskytována cizincům, jimž je poskytována dočasná ochrana, resp. cizincům s nejvýhodnějším pobytovým oprávněním, tj. trvalým pobytem. 

	K bodu 48 

	K § 50 odst. 1 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu a zrušení legislativní zkratky „zvláštní pobytové povolení“ zavedené v § 9 odst. 5. 

	K bodům 49, 50 a 52 

	K § 50 odst. 2, 4, 7 

	V případech, kdy je příslušné pro rozhodování a rušení pobytů ministerstvo, bude udělovat i výjezdní příkaz. 

	K bodu 51 

	K § 50 odst. 5 

	Nově se stanoví minimální doba, po kterou je občan Evropské unie a jeho rodinný příslušník po rozhodnutí o ukončení jejich pobytu oprávněn pobývat na území. Lhůta je stanovena tak, aby odpovídala Směrnici Rady 2004/38/ES. 

	K bodu 53 

	K § 56 odst. 1 písm. g) 

	Návrhem se zjednodušuje možnost získání víza k pobytu nad 90 dnů za účelem podnikání tak, aby řízení o udělení víza bylo realizováno současně s řízením o získání živnostenského oprávnění. Cílem je umožnit vést řízení o obou žádostech souběžně, tj. obdobně jako je tomu při udělování víza za účelem zaměstnání. Navrhovaným ustanovením se umožňuje policii vízum neudělit, jestliže cizinec předložil čestné prohlášení, avšak živnostenský úřad mu příslušné potvrzení nevydal. 

	K bodu 54 

	K § 59 

	Ustanovení § 59 stanoví, že je-li do žádosti o udělení víza žadatele zahrnut i cizinec mladší 15 let zapsaný v jeho cestovním dokladu, vztahuje se vízum i na tohoto cizince (mladšího 15 let). Toto pravidlo může kolidovat s právní úpravou v § 54, která cizinci ukládá povinnost uvést v žádosti údaje k dětem. Jinými slovy – má-li cizinec dítě, tak bez ohledu na to, zda s ním bude cestovat a je zapsáno v jeho cestovním dokladu, je povinen jej do žádosti zahrnout. Položková skladba a struktura tiskopisu „Žádost o udělení českého víza“ přitom nepočítá s vyznačením projevu vůle cizince, zda má být dítě, uvedené v příslušné rubrice, zahrnuto do uděleného víza. Podle Ministerstva zahraničních věcí jsou v praxi žadatelé proto instruováni, aby údaje o dětech v žádosti vyplňovali jen v případě, že dítě má žadatel zapsáno ve svém cestovním dokladu a cestuje s ním. Tento postup však neodpovídá platné právní úpravě a přináší určité problémy i cizinecké policii. Provádění stávající platné právní úpravy beze změny však není reálné. Z hlediska praxe Ministerstvo zahraničních věcí považuje za neakceptovatelné, aby každá žádost s vyplněnými údaji o dětech byla "ad hoc" přešetřována, pokud jde o zjišťování úmyslu cizince cestovat s dítětem, resp. dětmi, které uvedl do žádosti. Ministerstvo zahraničních věcí považuje také za neakceptovatelné, aby údaj o tom, které (nebo zda) dítě má být zahrnuto do víza, dopisovali do formuláře pracovníci zastupitelského úřadu, případně aby žadatelé vyznačovali úmysl zahrnout dítě do žádosti resp. do víza např. vpisováním mezi řádky formuláře, kroužkováním, zatrháváním dítěte nebo dětí, které s ním budou cestovat, popř. přikládáním neformálních příloh (na vloženém listu) k žádosti. Ustanovení § 59 se proto navrhuje zrušit. 

	K bodu 55 

	K § 60 odst. 2 

	Prodloužení lhůty, ve které je cizinec oprávněn požádat o prodloužení platnosti víza k pobytu nad 90 dnů. Důvodem je skutečnost, že některé státy požadují, aby cizinec-držitel uvedeného českého víza, který žádá o udělení krátkodobého víza k pobytu na území jiného státu, měl platnost víza opravňující k pobytu na území České republiky delší než skončí platnost uděleného krátkodobého víza. Takovýto postup garantuje státu, který rozhoduje o udělení krátkodobého víza, že se cizinec vrátí do státu, kde má povolen pobyt. 

	K bodu 56 

	K § 62 odst. 2 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu a rozšíření okruhu, kdy převzetím povolení k dlouhodobému pobytu za účelem studia nebo společného soužití rodiny zaniká platnost víza k pobytu nad 90 dnů, které bylo cizinci uděleno za účelem převzetí tohoto povolení. 

	K bodům 57 až 59 

	K § 64 písm. a), § 64 písm. d) a § 64 odst. 2 

	Zpřesnění obsahu pojmu „studium“ definovaného pro účely cizineckého zákona tak, aby odpovídalo Směrnici Rady 2004/114/ES. Pokud jde o odbornou praxi určenou k získání praktických a odborných zkušeností, bude se režim povolování dlouhodobého pobytu za účelem studia vztahovat pouze na případy, kdy jde o neplacenou odbornou praxi. Při zpracování bylo využito podkladů zaslaných Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy. Dále byla zohledněna skutečnost, že podle nového školského zákona (č. 561/2004 Sb.) konzervatoř již není střední školou, ale samostatným druhem školy. 

	K bodu 60 

	K Hlavě IV 

	Nově se v návaznosti na Směrnici Rady 2003/109/ES upravuje oblast povolování trvalých pobytů cizinců na území České republiky. 

	Zachována zůstává možnost povolení trvalého pobytu bez podmínky předchozího nepřetržitého pobytu cizince na území České republiky. V zájmu zpřehlednění pro potřeby aplikační praxe jsou důvody humanitární, spolu s jejich příkladmým vyjádřením, zařazeny samostatně od jiných důvodů hodných zvláštního zřetele. Spojení důvodů humanitárních a důvodů hodných zvláštního zřetele pod jedním ustanovením bylo příčinou nejednotnosti postupu při posuzování typově stejných věcí, neboť případy obsažené v dosavadním příkladmém vyjádření mohou být považovány jak za důvody humanitární, tak i za důvody hodné zvláštního zřetele. Stávající možnost získat trvalý pobyt z důvodu “zahraničněpolitického zájmu České republiky“ plně nevystihuje zájem státu, neboť uvedená dikce fakticky vylučuje řešit případy, kdy na povolení pobytu je vnitropolitický zájem – z uvedeného důvodu je nově zařazena možnost povolit trvalý pobyt na území z důvodu „zájmu České republiky“. 

	Trvalý pobyt z důvodu zájmu České republiky bude povolován zejména v případech, kdy tak stanoví vláda (např. souhlas s přesídlením určité skupiny cizinců) nebo, pokud zájem na povolení trvalého pobytu bude v konkrétním případě potvrzen orgánem státní správy. Jedná-li se o významného odborníka, může být zájem na povolení trvalého pobytu potvrzen rovněž státní organizací v oblasti vědy, výzkumu a vývoje. 

	Ustanovení § 67 vychází z dosavadního ustanovení § 69a, umožňuje podat žádost o povolení k trvalému pobytu poté, kdy cizinec na území pobýval minimálně 4 roky, z čehož nejméně 2 roky byl účastníkem řízení o azylu. Toto ustanovení je svou povahou ustanovením chránícím cizince před případnými restrikcemi státu jeho původu, které by mu mohly hrozit v důsledku toho, že v jiné zemi požádal o azyl. Současně se zohledňuje délka dosavadního nepřetržitého pobytu na území, kdy minimálně po 2 roky nenavštívil stát původu, což odůvodňuje domněnku, že došlo k narušení vazeb cizince na stát původu a cizinec je již do značné míry integrován na území České republiky. V zájmu zachování rodinných vazeb se připouští prominutí podmínky nepřetržitého pobytu na území a doby trvání azylového řízení v případě dětí tak, aby i ony mohly získat stejné pobytové oprávnění jako rodič, pokud se narodily za pobytu cizince na území nebo na území vstoupily později než rodič. Lhůta 7 dnů po skončení přechodného pobytu v rámci posuzování nepřetržitosti pobytu je stanovena s ohledem na skutečnost, že při zániku přechodného pobytu (např. zrušení z důvodu zániku účelu – ztráta zaměstnání) cizinec žádající o azyl přechází fyzicky do azylového zařízení a je z jeho pohledu nezbytné, aby uspořádal své osobní poměry (bydlení, movitý majetek apod.). 

	Výraznou změnou oproti stávající právní úpravě, která umožňuje každému cizinci získat trvalý pobyt na území po 10 letech jeho nepřetržitého pobytu na území, je v souladu se Směrnicí Rady 2003/109/ES zkrácení této lhůty na dobu 5 let. Současně zákon stanoví, které doby jsou do této lhůty započítávány a které se nezapočítávají. 

	V souladu se Směrnicí Rady 2003/109/ES se rozšiřuje okruh důvodů, kdy zaniká platnost povolení k trvalému pobytu (např. pokud takovému cizinci byl v souladu s uvedenou směrnicí povolen trvalý pobyt na území jiného členského státu) a obligatorních důvodů zrušení platnosti povolení k trvalému pobytu (např. pokud cizinec pobýval mimo území České republiky nepřetržitě po dobu delší 6 let). Rozhodnutí o povolení trvalého pobytu se i v případech, kdy žádost cizinec podal na zastupitelském úřadu, stává pravomocným dnem jeho převzetí na území České republiky (§ 151 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád). 

	Ustanovení § 74 navazuje na § 151 správního řádu, který upravuje zvláštní typ rozhodnutí, tzv. vydání dokladu. Podle něj „pokud správní orgán zcela vyhoví žádosti o přiznání práva, jehož existence se osvědčuje zákonem stanoveným dokladem, lze místo písemného vyhotovení rozhodnutí vydat pouze tento doklad“. O vydání dokladu se učiní záznam do spisu a namísto odůvodnění se v záznamu uvede seznam podkladů rozhodnutí. Dnem převzetí dokladu účastníkem nabývá rozhodnutí právní moci a právních účinků. Dojde-li ke zrušení rozhodnutí poté, co nabylo právní moci, pozbývá vydaný doklad platnost. (Pokud ovšem pozbude platnost doklad – například proto, že ho již nelze prodloužit – nemá to na rozhodnutí samotné žádný vliv.). V případě, že se vydává doklad namísto rozhodnutí, pak podle § 67 odst. 2 správního řádu se výroková část takového rozhodnutí, podstatné části jeho odůvodnění a poučení o opravném prostředku pouze vyhlásí a do spisu se učiní záznam, který obsahuje výrokovou část, odůvodnění, datum vydání, číslo jednací, datum vyhotovení, otisk úředního razítka, jméno, příjmení, funkci nebo služební číslo a podpis oprávněné úřední osoby. Ústně vyhlášené rozhodnutí správní orgán potvrdí pro potřeby cizince písemně. Písemné potvrzení obsahuje pouze výrokovou část rozhodnutí a další náležitosti písemného vyhotovení rozhodnutí. Ustanovení § 74 odst. 1 stanoví speciálně lhůtu, ve které je cizinec povinen se osobně dostavit k převzetí průkazu o povolení k pobytu. Takovou lhůtu totiž správní řád nestanoví – staví na předpokladu, že doklad osvědčuje přiznané právo, a tudíž je v zájmu žadatele ho převzít co nejdříve. Ustanovení § 74 odst. 2 pak stanoví, že se průkaz vydává namísto rozhodnutí vždy a odkazuje na § 151 správního řádu. 

	Pokud jde o zrušení platnosti povolení k trvalému pobytu v případě, že cizinec uzavřel manželství s cílem získat povolení k trvalému pobytu, pak posuzování tzv. fingovaných manželství bude vycházet z usnesení Rady ze dne 4. prosince 1997 o opatřeních, která je třeba přijmout pro potírání účelových manželství. Nově se zavádí institut přiznání „právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v Evropském společenství“. Přiznání tohoto právního postavení se do průkazu o povolení k pobytu vyznačuje směrnicí stanoveným způsobem, tj. uvedením záznamu „povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES“ (text tohoto záznamu je totožný s revidovaným zněním českého překladu Směrnice Rady 2003/109/ES; nově je proto zaveden pojem „rezident“). Přiznáním tohoto právního postavení je cizinci umožněno požívat za pobytu na území jiného státu Evropské unie „stejné zacházení“ jako ve státě, který mu toto postavení přiznal (např. přístup k zaměstnání, vzdělávání, službám, ale i v oblastech daní a sociálního zabezpečení). Současně se vymezují důvody pro zrušení tohoto právního postavení. Zavádí se do zákona skončení platnosti průkazu o povolení k pobytu vydávaného občanům třetích států s povoleným přechodným nebo trvalým pobytem na území. Institut skončení platnosti těchto průkazů je řešen obdobně jako je tomu při skončení platnosti občanského průkazu [§ 11 zákona o občanských průkazech]. Pokud policie shledá, že průkaz nesplňuje technické požadavky na něj kladené, je třeba, aby rozhodla o skončení platnosti průkazu o povolení k pobytu. V případě, že je držitel průkazu přítomen a plně uzná důvody skončení platnosti průkazu o povolení k pobytu, považuje se stav věci za prokázaný a vydá se příkaz na místě. Tento právní institut zavádí § 150 odst. 5 správního řádu; nepředstavuje žádnou novinku – jedná se vlastně o blokové řízení. Ustanovení § 86 odst. 3 pak stanoví (specielně ke správnímu řádu), že při splnění zákonem stanovených podmínek se příkaz na místě vydá vždy. Druhá až poslední věta kopíruje úpravu správního řádu, aby bylo jednoznačné, že i zbylá část ustanovení se na daný případ vztahuje. Pokud s poznatky policie držitel průkazu nesouhlasí, povede policie „klasické“ správní řízení. 

	Získání oprávnění k trvalému pobytu cizincům mladším 18 let svěřeným do náhradní výchovy zůstává zachováno. Toto oprávnění však nezaniká dosažením věku 18 let, ale dosažením věku 15 let se oprávnění k trvalému pobytu považuje za standardní povolení k trvalému pobytu. Uvedenému cizinci je současně uložena povinnost ve lhůtě do 30 dnů po dosažení věku 15 let požádat (pokud tak již neučinil dříve) o vydání průkazu o povolení k pobytu – tato lhůta je stanovena obdobně jako je tomu v případě povinnosti vztahující se k vydání prvého občanského průkazu [§ 16a odst. 1 písm. k) zákona o občanských průkazech]. 

	K bodu 61 

	K Hlavě IVa 

	Nově se v návaznosti na Směrnici Rady 2004/38/ES upravují otázky spojené s pobytem občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků na území České republiky. 

	Pro případy, kdy občan Evropské unie bude na území pobývat po dobu delší než 3 měsíce se i nadále ponechává na jeho vůli, zda požádá o vydání příslušného dokladu, kterým mu bude potvrzen přechodný pobyt na území. Oproti dosavadní úpravě však nebude v těchto případech občanům Evropské unie vydáván „průkaz o povolení k pobytu pro státního příslušníka členského státu Evropských společenství“, ale v souladu se zmíněnou Směrnicí „potvrzení o přechodném pobytu na území“. Z hlediska náležitostí předkládaných k žádosti o vydání „potvrzení“ je významnou změnou skutečnost, že prokázání účelu pobytu na území se vyžaduje pouze v případech zaměstnání, podnikání, jiné výdělečné činnosti a studia. Naproti tomu je nově zavedena povinnost k žádosti současně předložit doklad o zajištěném ubytování, a to se zřetelem k tomu, že „potvrzení“ musí v souladu se zmíněnou Směrnicí obsahovat i údaj o místě pobytu na území. 

	V případě rodinných příslušníků, kteří nejsou občany Evropské unie, se pro pobyt na území delší než 3 měsíce stanovuje povinnost požádat o vydání povolení k přechodnému pobytu ve lhůtě do 3 měsíců ode dne vstupu na území (podle Směrnice Rady 2004/38/ES nesmí tato lhůta být kratší než 3 měsíce). Pro tyto případy je zaveden nový doklad – „průkaz o pobytu rodinného příslušníka občana Evropské unie“. 

	Omezuje se okruh případů, kdy může být zamítnuta žádost o vydání výše uvedeného potvrzení nebo průkazu z důvodu ochrany veřejného zdraví. 

	Pokud jde o zamítnutí žádosti o vydání povolení k přechodnému pobytu nebo k trvalému pobytu nebo jeho zrušení v případě, že cizinec uzavřel manželství s cílem získat povolení k trvalému pobytu, pak posuzování tzv. fingovaných manželství bude vycházet z usnesení Rady ze dne 4. prosince 1997 o opatřeních, která je třeba přijmout pro potírání účelových manželství. 

	Nově se v souladu se Směrnicí Rady 2004/38/ES upravuje oblast povolování trvalých pobytů občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků na území. Výraznou změnou je skutečnost, že trvalý pobyt se standardně povolí po 5 letech nepřetržitého pobytu na území – výjimky jsou v zákoně vymezeny tak, aby odpovídaly zmíněné Směrnici. „Povolení k trvalému pobytu“ je pouze terminus technicus – jeho získání nepodléhá správnímu uvážení a nepředstavuje povolovací režim. 

	Z hlediska náležitostí předkládaných k žádosti o vydání povolení k trvalému pobytu se nově zavádí povinnost předložit doklad o zajištěném ubytování. Požadavky kladené na tento doklad jsou obdobné jako je tomu v případě, kdy občan České republiky hlásí změnu místa trvalého pobytu [§ 10 odst. 6 písm. c) zákona o evidenci obyvatel]. 

	Rozhodnutí o povolení trvalého pobytu bude vydáváno formou průkazu - občanům Evropské unie bude vydáván „průkaz o povolení k trvalému pobytu pro občana Evropské unie“, jejich rodinným příslušníkům bude vydáván „průkaz o povolení k trvalému pobytu“ (z důvodu odlišení od průkazů, které jsou vydávány v případě povolení trvalého pobytu podle Hlavy IV). Ustanovení § 87j navazuje na § 151 správního řádu, který upravuje zvláštní typ rozhodnutí, tzv. vydání dokladu. Podle něj „pokud správní orgán zcela vyhoví žádosti o přiznání práva, jehož existence se osvědčuje zákonem stanoveným dokladem, lze místo písemného vyhotovení rozhodnutí vydat pouze tento doklad“. O vydání dokladu se učiní záznam do spisu a namísto odůvodnění se v záznamu uvede seznam podkladů rozhodnutí. Dnem převzetí dokladu účastníkem nabývá rozhodnutí právní moci a právních účinků. Dojde-li ke zrušení rozhodnutí poté, co nabylo právní moci, pozbývá vydaný doklad platnost. (Pokud ovšem pozbude platnost doklad – například proto, že ho již nelze prodloužit – nemá to na rozhodnutí samotné žádný vliv.). V případě, že se vydává doklad namísto rozhodnutí, pak podle § 67 odst. 2 správního řádu se výroková část takového rozhodnutí, podstatné části jeho odůvodnění a poučení o opravném prostředku pouze vyhlásí a do spisu se učiní záznam, který obsahuje výrokovou část, odůvodnění, datum vydání, číslo jednací, datum vyhotovení, otisk úředního razítka, jméno, příjmení, funkci nebo služební číslo a podpis oprávněné úřední osoby. Ústně vyhlášené rozhodnutí správní orgán potvrdí pro potřeby žadatele písemně. Písemné potvrzení obsahuje pouze výrokovou část rozhodnutí a další náležitosti písemného vyhotovení rozhodnutí. V souladu se Směrnicí Rady 2004/38/ES se rozšiřuje okruh důvodů, pro které může být zrušena platnost povolení k trvalému pobytu, pokud cizinec pobýval mimo území České republiky nepřetržitě po dobu delší 2 let. 

	Nově bude do průkazů vydávaných občanům Evropské unie a jejich rodinným příslušníkům vyznačováno omezení jejich způsobilosti k právním úkonům obdobně, jako zapisování těchto údajů do občanského průkazu [§ 3 odst. 3 zákona o občanských průkazech]. 

	Zavádí se institut skončení platnosti průkazu o povolení k pobytu vydávaného občanům Evropské unie a jejich rodinným příslušníkům – řešeno obdobně jako je tomu při skončení platnosti občanského průkazu [§ 11 zákona o občanských průkazech]. Pokud policie shledá, že průkaz nesplňuje technické požadavky na něj kladené, je třeba, aby rozhodla o skončení platnosti průkazu o povolení k pobytu. V případě, že je držitel průkazu přítomen a plně uzná důvody skončení platnosti průkazu o povolení k pobytu, považuje se stav věci za prokázaný a vydá se příkaz na místě. Tento právní institut zavádí § 150 odst. 5 správního řádu; nepředstavuje žádnou novinku – jedná se vlastně o blokové řízení. Ustanovení § 87z odst. 3 pak stanoví (specielně ke správnímu řádu), že při splnění zákonem stanovených podmínek se příkaz na místě vydá vždy. Druhá až poslední věta kopíruje úpravu správního řádu, aby bylo jednoznačné, že i zbylá část ustanovení se na daný případ vztahuje. Pokud s poznatky policie držitel průkazu nesouhlasí, povede policie „klasické“ správní řízení. 

	K žádosti o vydání potvrzení o přechodnému pobytu na území nebude občan Evropské unie (jako tomu bylo doposud k žádosti o vydání povolení k přechodnému pobytu) předkládat čestné prohlášení, že má peněžní prostředky v takové výši, aby se nestal neodůvodnitelnou zátěží systému sociální péče České republiky. Institut „neodůvodnitelné zátěže“ a jeho posuzování jsou legislativně ošetřeny v návrhu změny zákona č. 100/1988 Sb., o sociálním zabezpečení, a v návrhu změny zákona č. 114/1988 Sb., o působnosti orgánů České republiky v sociálním zabezpečení (obdobně je tento institut ošetřen i v návrhu zákona o sociálních službách a návrhu zákona o hmotné nouzi, které by měly výše uvedené zákony v budoucnu nahradit). Na základě zákona č. 100/1988 Sb. jsou občané EU a jejich rodinní příslušníci, hlášení k pobytu na území České republiky po dobu delší tří měsíců, oprávněni požádat o dávky sociální péče. U těchto osob jsou orgány sociálního zabezpečení oprávněny posuzovat, zda se nestaly neodůvodnitelnou zátěží systému sociální péče. Pokud orgán sociálního zabezpečení dojde k takovému závěru, je podle § 106 odst. 3 návrhu zákona povinen okamžitě informovat policii.Skutečnost, že se občan Evropské unie nebo jeho rodinný příslušník stal „neodůvodnitelnou zátěží systému sociální péče České republiky“ je jedním z fakultativních důvodů, pro které může těmto osobám být zrušen přechodný pobyt na území České republiky (viz § 87d odst. 1, 2 a § 87f odst. 1 návrhu zákona), a to v případě občana EU bez ohledu na skutečnost, zda se na území České republiky zdržuje pouze na základě platného cestovního dokladu nebo požádal o vydání potvrzení o přechodném pobytu na území, které mu bylo vydáno. Rozhodne-li policie o zrušení přechodného pobytu, stanoví příslušné osobě lhůtu pro vycestování z území České republiky a informuje o rozhodnutí orgán sociálního zabezpečení, který informoval policii o skutečnosti, že se příslušná osoba stala neodůvodnitelnou zátěží systému sociální péče. Nedojde-li ve stanovené lhůtě k vycestování, bude takové jednání považováno za závažné porušení veřejného pořádku a z tohoto důvodu může být příslušná osoba z území vyhoštěna (viz § 119 odst. 2 návrhu zákona). 

	K bodu 62 

	K § 88 odst. 3 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu. Občanu Evropské unie je ponecháno na jeho vůli, zda požádá o vydání dokladu, který bude potvrzovat jeho přechodný pobyt na území - se zřetelem k tomu se upouští od dosavadní povinnosti podat za dítě narozené na území žádost o vydání takového dokladu. 

	K bodu 63 

	K § 90 odst. 3 

	Ve smyslu Nařízení Rady ES č. 2133/2004 se zohledňuje povinnost ve stanovených případech vyznačovat vycestování cizince z území v jeho cestovním dokladu. Policie je též povinna vyznačit vycestování cizince z území, jestliže o to cizinec požádá. Vycestování do cestovního dokladu policie vyznačí příslušným razítkem, jehož vzor je stanoven rozhodnutím výkonného výboru o pořizování společných vstupních a výjezdních razítek. 

	K bodu 64 

	K § 91 odst. 2 

	Legislativní úprava navazuje na navrhovanou změnu § 6 odst. 10. Ve smyslu Směrnice Rady 2004/38/ES je potřebné, aby občan Evropské unie a jeho rodinný příslušník pouze prokázal, že se na něho vztahuje právo volného pobytu. Tato skutečnost nemusí být vždy prokazována pouze cestovním dokladem nebo dokladem totožnosti – v takovém případě je však nezbytné, aby cizinec policii jiným dokladem přesvědčil, že se na něho toto právo vztahuje. V každém případě bude nezbytné, aby předložil doklady, jimiž prokáže svoji totožnost a státní občanství, resp. skutečnost, že je rodinným příslušníkem občana Evropské unie. K zásadě volného pohybu osob – viz blíže Rozsudek Evropského soudního dvora ve věci C-215/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Rechtbankte’s-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 12.5.2003 v řízení Salah Oulane (celex 62003J0215). Prokazování totožnosti rodinných příslušníků občanů Evropské unie navrženým způsobem zohledňuje Rozsudek Evropského soudního dvora C-459/99 Mrax. 

	K bodu 65 

	K § 93 odst. 3 

	Povinnost cizince ohlásit místo pobytu na území nepodléhá obecné úpravě vztahující se k hlášení místa trvalého pobytu občanů České republiky. Z hlediska aplikační praxe je proto obdobně deklarováno, že z tohoto evidenčního úkonu nemohou cizinci vzniknout jakákoli práva k objektu kde je ubytován [§ 10 odst. 2 zákona o evidenci obyvatel]. 

	K bodu 66 

	K § 98 odst. 1 

	Upřesňuje se povinnost cizince ohlásit změnu místa pobytu. Dále důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu a zrušení legislativní zkratky „zvláštní pobytové povolení“ založené v § 9 odst. 5. 

	Prodlužuje se lhůta pro ohlášení změny místa pobytu, neboť stávající lhůta 3 pracovní dny je nepřiměřená zejména v případě občanů EU a jejich rodinných příslušníků. V rozsudcích 118/75 ve věci Watson a Belmann a 265/88 ve věci Messner, které se týkaly lhůty pro přihlášení k pobytu v případě vstupu na území v rozmezí tří dnů, ESD konstatoval, že zásada volného pohybu neodnímá členským státům právo na informace o pohybu obyvatelstva, ale lhůta pro splnění příslušné povinnosti musí být přiměřená svému účelu a analogická lhůtě, kterou mají z hlediska získávání informací o pohybu obyvatelstva občané příslušného státu. Termín „informace o pohybu obyvatelstva“ nezahrnuje jen otázku lhůty pro přihlášení po vstupu na území (která je pro občany EU a jejich rodinné příslušníky 30 dnů), ale také lhůtu pro nahlášení změny místa pobytu. Občané České republiky nemají v zákoně č. 133/2001 Sb., o evidenci obyvatel, lhůtu žádnou, pouze v zákoně o občanských průkazech se stanoví, že občan České republiky musí do 15 dnů ode dne nahlášení změny místa trvalého pobytu požádat o vystavení nového občanského průkazu. Vzhledem k tomu, že občané České republiky žádnou lhůtu nemají a platí zákaz diskriminace, navrhuje se tedy vycházet z § 93 odst. 2 zákona o pobytu cizinců a zákona o občanských průkazech. Z tohoto důvodu se tedy navrhuje lhůta pro nahlášení změny místa pobytu 30 dnů – analogicky lhůtě pro nahlášení vstupu na území. 

	K bodům 67 až 69 

	K § 103 písm. b), § 103 písm. d) a § 103 písm. e) 

	Důsledek zavedení nových dokladů potvrzujících přechodný nebo trvalý pobyt občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků na území. Současně se v případě občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků prodlužuje lhůta, ve které jsou povinni ohlásit změnu stanovených údajů, a to z dosavadních 3 na 15 pracovních dnů. Nově stanovená lhůta odpovídá lhůtě, ve které je z obdobných důvodů občan České republiky povinen požádat o vydání nového občanského průkazu [§ 14 odst. 1 písm. c) zákona o občanských průkazech]. 

	Legislativní úprava § 103 písm. d) navazuje na navrhovanou změnu § 6 odst. 10. Ve smyslu Směrnice Rady 2004/38/ES je potřebné, aby občan Evropské unie a jeho rodinný příslušník pouze prokázal, že se na něho vztahuje právo volného pobytu. Tato skutečnost nemusí být vždy prokazována pouze cestovním dokladem nebo dokladem totožnosti – v takovém případě je však nezbytné, aby cizinec policii jiným dokladem přesvědčil, že se na něho toto právo vztahuje. V každém případě bude nezbytné, aby předložil doklady, jimiž prokáže svoji totožnost a státní občanství, resp. skutečnost, že je rodinným příslušníkem občana Evropské unie. K zásadě volného pohybu osob – viz blíže Rozsudek Evropského soudního dvora ve věci C-215/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Rechtbankte’s-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 12.5.2003 v řízení Salah Oulane (celex 62003J0215). Prokazování totožnosti rodinných příslušníků občanů Evropské unie navrženým způsobem zohledňuje Rozsudek Evropského soudního dvora C-459/99 Mrax. 

	K bodu 70 

	K § 103 písm. h) 

	Rozšíření okruhu případů, kdy je cizinec povinen odevzdat policii doklad, který mu byl podle tohoto zákona vydán. Cílem je maximálně omezit možnost případného zneužití takových dokladů. 

	K bodu 71 

	K § 103 písm. o) 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu. Rozšíření okruhu případů, kdy cizinec nemá povinnost prokazovat finanční zajištění svého pobytu na území (jde o specifický okruh cizinců, kteří na území pobývají na základě povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany na území). 

	K bodu 72 

	K 106 odst. 2 a 3 

	V návaznosti na zjednodušení postupu při vyřizování žádosti o udělování víza k pobytu nad 90 dnů za účelem podnikání (§ 31 odst. 3) se živnostenským úřadům nově zavádí povinnost informovat ve stanovených případech policii. 

	K žádosti o vydání potvrzení o přechodnému pobytu na území nebude občan Evropské unie (jako tomu bylo doposud k žádosti o vydání povolení k přechodnému pobytu) předkládat čestné prohlášení, že má peněžní prostředky v takové výši, aby se nestal neodůvodnitelnou zátěží systému sociální péče České republiky. Institut „neodůvodnitelné zátěže“ je legislativně ošetřen v návrhu novely zákona o sociálním zabezpečení. Občan Evropské unie může za pobytu na území České republiky požádat o přiznání dávek sociální péče. Skutečnost, zda občan Evropské unie se nestal neodůvodnitelnou zátěží, budou posuzovat orgány sociálního zabezpečení a pouze v těch případech, kdy učiní závěr, že v konkrétním případě se o takovou zátěž jedná, budou tyto orgány povinny informovat policii. Skutečnost, že se občan Evropské unie stal „neodůvodnitelnou zátěží systému sociální péče České republiky“ je jedním z fakultativních důvodů, pro které může být občanu Evropské unie zrušen přechodný pobyt na území České republiky (viz návrh § 87d odst. 2), a to bez ohledu na skutečnost, zda požádal o vydání potvrzení o přechodném pobytu na území a toto potvrzení mu bylo vydáno nebo se na území České republiky zdržuje pouze na základě platného cestovního dokladu). Rozhodne-li policie o zrušení přechodného pobytu občana Evropské unie, stanoví mu lhůtu pro vycestování z území České republiky a informuje o rozhodnutí orgán sociálního zabezpečení, který informaci o neodůvodnitelné zátěži policii předal. Pokud občan Evropské unie ve stanovené lhůtě nevycestuje, bude takové jednání považováno za závažné porušení veřejného pořádku a z tohoto důvodu může být z území vyhoštěn (viz § 119 odst. 2 a 8). 

	K bodu 73 

	K 107 odst. 1 

	Úprava související se zavedením novým průkazů, resp. potvrzení. 

	K bodu 74 

	K 107 odst. 5 

	Ukládá se povinnost vysokým školám a vyšším odborným školám informovat policii o tom, že cizinec přestal být studentem této školy. Jde o opatření nezbytné k zajištění realizace zrušení platnosti povolení k dlouhodobému pobytu pro neplnění účelu pobytu na území České republiky v případech, kdy bylo přerušeno nebo ukončeno studium na vysoké nebo vyšší odborné škole. Uvedené opatření rovněž souvisí s prodloužením doby platnosti průkazu o povolení k dlouhodobému pobytu za účelem studia po prvním roce pobytu držitele tohoto povolení na území, a to ze stávajícího „1 roku“ na „2 roky“ (§ 44a). 

	K bodu 75 

	K § 114 odst. 3 písm. e) 

	Ustanovení se zpřesňuje pro případy, kdy cizinec na území pobývá na základě povolení k dlouhodobému pobytu. 

	K bodům 76 a 77 

	K § 114 odst. 5 a § 117 odst. 3 

	Se zřetelem k tomu, že lze předpokládat blíže neurčený počet případů, kdy cizinec žádající o vydání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany na území nebude držitelem platného cestovního dokladu, je nezbytné zákonem pro tyto případy umožnit vydání cestovního průkazu totožnosti. Působnost pro jejich vydání se stanoví Ministerstvu vnitra, které je rovněž příslušné k vydávání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany na území. 

	K bodům 78 a 80 

	K § 119 a § 119a 

	Vzhledem k velkému množství navrhovaných legislativních změn v důsledku transpozice práva ES a nové úpravy povolování trvalého pobytu se navrhuje dosavadní § 119 upravující vyhošťování cizince přechodně pobývajícího na území České republiky nově upravit a rozdělit do dvou paragrafů. 

	V § 119 odst. 1 písm. b) bodu 8 se zohledňuje Nařízení Rady (ES) č. 2133/2004. 

	V § 119 odst. 2 se zpřesňují důvody, ze kterých může být občan Evropské unie a jeho rodinný příslušník vyhoštěn z území České republiky (zajištění souladu se Směrnicí Rady 2004/38/ES). 

	V § 119 odst. 3 se v souladu se Směrnicí Rady 2004/114/ES důvody správního vyhoštění uvedené v tomto ustanovení vztahují i na cizince, kterému bylo vydáno povolení k dlouhodobému pobytu za účelem studia. 

	V § 119 odst. 4 se v souladu se Směrnicí Rady 2003/109/ES stanoví důvody možného ukončení přechodného pobytu na území formou správního vyhoštění, jde-li o cizince, který má na území jiného státu Evropské unie povolen trvalý pobyt a přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v Evropském společenství. 

	V § 119a odst. 4 a 5 se stanoví okruh případů, kdy cizince, který požádal o vydání povolení k dlouhodobému pobytu za účelem ochrany nebo již získal takové povolení, nelze vyhostit z území. 

	Při vyhošťování se podle § 119a odst. 2 posuzuje přiměřenost dopadů tohoto rozhodnutí do rodinného nebo soukromého života cizince. Konkretizaci skutečností, které musí policie při rozhodování vážit, by měly řešit interní akty Policie České republiky. Při tom by mělo být vycházeno z úpravy práva ES/EU, podle něhož má být při rozhodování o vyhoštění občana EU nebo jeho rodinného příslušníka anebo cizince z důvodu veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti zohledněna délka pobytu, věk, zdravotní stav, rodinná a hospodářská situace, sociální a kulturní integrace v zemi pobytu a vazba na zemi pobytu. 

	K bodu 79 

	§ 119 odst. 1 písm. b) 

	Zohlednění obsahu Nařízení Rady (ES) č.2133/2004 k datu, kdy Česká republika bude plně aplikovat schengenské acquis. 

	K bodům 81 a 82 

	K nadpisu § 120 a § 120 odst. 1 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu. 

	K bodu 89 

	K § 120 odst. 1 písm. c) 

	Legislativně technický důsledek zpracování nové Hlavy IV. 

	K bodu 84 

	K § 120 odst. 2 

	Legislativně-technická úprava. 

	K bodům 85 a 86 

	K § 122 odst. 5 a 6 

	V odstavci 6 se zmírňuje tvrdost zákona pro případy vyhoštění občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků – zohlednění Směrnice Rady 2004/138/ES. Ustanovení odstavce 5 i 6 reagují na nový správní řád, který zavádí do správního řízení nový právní institut – nové rozhodnutí upravené v § 101 a 102. Nové rozhodnutí není opravný prostředek. Bude se vydávat tehdy, kdy již bylo vydáno rozhodnutí ve věci, které nemá vady, ale okolnosti rozhodné pro jeho vydání se změnily. Ustanovení § 101 vypočítává pět okruhů zákonných důvodů, kdy se má vydat nové rozhodnutí. Podle § 101 písm. b) správního řádu lze „provést nové řízení a vydat nové rozhodnutí ve věci tehdy, jestliže novým rozhodnutím bude vyhověno žádosti, která byla pravomocně zamítnuta“. 

	Dále se vzhledem k pobytu cizinců svěřených rozhodnutím soudu do náhradní péče, zejména s vazbou na možnost danou cizinci po dosažení věku 18 let, tj. požádat o povolení k trvalému pobytu, jeví jako nezbytná úprava § 122 v tom smyslu, aby takovému cizinci, kterému bylo před svěřením do náhradní výchovy vydáno rozhodnutí o správním vyhoštění, mohlo za předpokladu, že rozhodnutí o svěření respektoval a projevoval snahu o integraci, být rozhodnutí o správním vyhoštění zrušeno. 

	K bodům 87 až 90 

	K § 123 odst. 1, § 123 odst. 2 a § 123 odst. 6 

	Důsledek zrušení institutu „jistoty“ – viz úprava § 27 odst. 1 písm. d) 

	K bodům 91 a 92 

	K § 127 odst. 1 písm. b) a d) 

	Rozšiřuje se okruh případů, kdy je nezbytné propustit cizince umístěného v zařízení pro zajištění cizinců. Souvisí s implementací Směrnice Rady 2004/81/ES, tj. povolováním dlouhodobého pobytu za účelem ochrany; je-li cizinci povolen pobyt na území, pak beze vší pochybnosti zaniká důvod pro jeho zajištění pro účely správního vyhoštění. 

	K bodu 93 

	K § 157 odst. 1 písm. p) 

	Legislativní důsledek zrušení § 44 odst. 3, neboť ve smyslu předpisů Evropských společenství bude průkaz o povolení k pobytu vydáván bez ohledu na věk cizince (tj. i cizincům mladším 15-ti let). 

	K bodu 94 

	K § 157 odst. 1 písm. p) 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu a důsledek upuštění od povinnosti občana Evropské unie požádat pro dítě narozené na území o vydání dokladu potvrzujícího pobyt na území (viz změna § 88 odst. 3). 

	K bodu 95 

	K § 157 odst. 1 písm. t) 

	Nově stanovená lhůta pro ohlášení změny příjmení, osobního stavu a změnu údajů v cestovním dokladu nebo v dokladu vydaném podle tohoto zákona odpovídá lhůtě, ve které je z obdobných důvodů občan České republiky povinen požádat o vydání nového občanského průkazu [§ 14 odst. 1 písm. c) zákona o občanských průkazech]. 

	K bodu 96 

	K § 157 odst. 2 

	Legislativní změna související s přečíslováním písmen v § 157 odst. 1. 

	K bodům 97 a 98 

	K § 158 a 158a 

	Nově se upravují otázky spojené s provozováním informačních systémů policie, Ministerstva vnitra a Ministerstva zahraničních věcí. Cílem je zejména soustředit nezbytný rozsah údajů, které budou k cizinci evidovány v souvislosti s plněním úkolů vyplývajících ze zákona č. 326/1999 Sb. Vedle toho bude policie oprávněna provozovat i některé další informační systémy (např. o fyzických a právnických osobách, které ve smyslu § 180 požádaly policii o ověření pozvání). Nová úprava odpovídá zákonu č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, ve znění pozdějších předpisů. 

	Výčet údajů uvedených u jednotlivých informačních systémů je nezbytné považovat za maximální, jejich skutečný výčet bude limitován dostupností údajů souvisejících s konkrétním případem (např. ne všichni cizinci musí mít „dřívější jména nebo příjmení“, nebo mít přiděleno rodné číslo). 

	V případě označení „druhu cestovního dokladu“ se tímto rozumí nejen konkrétní druh tohoto dokladu (např. cestovní pas), ale i označení státu, který ho vydal (tj. např. cestovní pas Rakouska). Pokud jde o „označení orgánu, který ve věci jednal“ rozumí se tím veškeré údaje umožňující jeho identifikaci. Pojem „správní delikt“ je nezbytné považovat za obecný pojem, který zahrnuje nejen správní delikt právnické osoby, ale i přestupky spáchané fyzickými osobami. Údaji „o způsobu vyřízení “ se rozumí informace, jak bylo s žádostí naloženo (např. přerušení řízení o žádosti) nebo vyřízení přestupku formou “napomenutí“. 

	K bodu 99 

	K § 159 odst. 3 

	Předávání údajů do informačního systému „evidence obyvatel“ je upraveno zákonem o evidenci obyvatel (§ 7 písm. e/ zákona č. 133/2000 Sb.) a proto se povinnost policie uložená zákonem č. 326/1999 Sb. pro duplicitu vypouští. 

	K bodu 100 

	K § 159 odst. 5 až 9 

	Nově se zavádí oprávnění Ministerstva zahraničních věcí předávat údaje z jím vedených informačních systémů za stanovených podmínek i do států, které nejsou členskými státy Evropské unie. Jedná se o obdobné oprávnění, které má policie. Předávání údajů mezi členskými státy Evropské unie není v této souvislosti potřebné upravovat – řešeno zákonem o ochraně osobních údajů [§ 27 odst. 1]. Současně se v souladu se Směrnicí Rady 2003/109/ES stanoví, ve kterých případech je policie povinna informovat příslušný orgán státu Evropské unie o cizinci, kterému bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v Evropském společenství. 

	V odstavci 9 se zajišťuje předávání údajů do informačního systému vedeného policií v případech, kdy příslušné pobytové povolení cizinci vydalo Ministerstvo vnitra. 

	K bodu 101 

	K § 160 odst. 2 písm. a) a § 160 odst. 3 písm. a) 

	V návaznosti na zrušení legislativní zkratky zvláštní pobytové povolení je použita obecná formulace, kterou se současně pokrývá oprávnění uchovávat údaje o přechodném nebo trvalém pobytu jak občanů Evropské unie, tak i cizinců z tzv. třetích států. 

	K bodům 102 a 103 

	K § 160 odst. 4 a 5 

	Legislativně-technická úprava související s navrhovanou úpravou § 158. 

	K bodu 104 

	K § 163 písm. g) bod 4 

	Stanovuje se působnost Ředitelství služby cizinecké a pohraniční policie jako prvoinstančního správního orgánu v případech rozhodování o žádostech o povolení trvalého pobytu z humanitárních důvodů nebo z důvodů hodných zvláštního zřetele. 

	K bodu 105 

	K § 163 písm. o) a p) 

	Rozšíření působnosti Ředitelství služby cizinecké a pohraniční policie. 

	K bodu 106 

	K § 164 odst. 1 písm. f) 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu a zrušení legislativní zkratky zvláštní pobytové povolení. Současně souvisí se změnou § 163 a 165, tj. rozšířením působnosti Ředitelství služby cizinecké a pohraniční policie a Ministerstva vnitra na rozhodování žádostí o vydání povolení k pobytu podle § 66 odst. 1 písm. c) a § 67. 

	K bodu 107 

	K § 164 odst. 1 písm. g) 

	Legislativně-technická změna související se změnou názvu průkazů 

	K bodům 108 a 109 

	§ 164 odst. 1 písm. q) a § 164 odst. 3 

	Rozšiřuje se působnost Oblastního ředitelství služby cizinecké a pohraniční policie v návaznosti na úkoly vyplývající z Nařízení Rady (ES) č. 2133/2004. 

	K bodu 110 

	K § 165 písm. b) 

	Pro nadbytečnost se slova „ve správním řízení“ zrušují. Půjde-li o správní řízení, je podle správního řádu důležité vědět, kdo je nadřízeným správním orgánem, což má především plynout ze zvláštního (tedy z tohoto) zákona. To § 165 písm. b) splňuje i bez výslovného odkazu na správní řízení. 

	K bodu 111 

	K § 165 písm. c) 

	Nově se upravuje působnost Ministerstva vnitra při plnění úkolů podle tohoto zákona. 

	V případě povolování trvalých pobytů podle § 66 odst. 1 písm. c) a podle § 67 se jedná o případy, kdy je nanejvýš žádoucí, aby všechny tyto případy byly posuzovány typově jednotně, což v současných podmínkách, kdy do značné míry samostatně rozhodují oddělení cizinecké policie, zajistit nelze. Kromě toho je v těchto případech vhodné, aby tyto žádosti projednával a rozhodoval orgán, který není spjat s policejní prací, tj. není podvědomě svazován upřednostňováním policejního pohledu na věc a je schopen vnímat okolnosti případu v širších souvislostech. V případě dlouhodobých pobytů za účelem ochrany je zájem na tom, aby okruh osob, které se seznámí s případy, ve kterých je ochrana poskytována, byl co nejmenší a minimalizovalo se nebezpečí, že cizinec spolupracující s orgány činnými v trestním řízení v důsledku indiskrece úřední osoby bude ohrožen ze strany těch, vůči nimž svědčí a v důsledku toho svoji spolupráci ukončí a tím dojde ke zmaření celého trestního stíhání. Současně má tento druh pobytu i jistý humanitární náboj. Obě tyto skutečnosti má Ministerstvo vnitra možnost zohlednit, resp. zabezpečit. 

	Dále se doplňuje možnost vydávat povolení k trvalému pobytu občanům Evropské unie a jejich rodinným příslušníkům z důvodu zájmu České republiky – shodně jako je tomu u občanů tzv.třetích států (viz § 66 odst. 1 písm. c). O žádostech v těchto případech bude rozhodovat Ministerstvo vnitra; v případě kladného rozhodnutí bude průkaz vydávat policie a rovněž bude informovat Ústřední pojišťovnu VZP ČR. 

	K bodu 112 

	K § 168 

	Rozšiřuje se okruh úkonů, které nepodléhají správnímu řízení. Správní řád se nebude vztahovat na nově zavedené přezkoumání důvodů pro odepření vstupu na území a na dodatečné potvrzení údaje o vstupu na území. 

	K bodu 113 

	K § 169 odst. 2 

	Vzhledem k velkému množství navrhovaných legislativních změn v důsledku transpozice práva ES a nové úpravy povolování trvalého pobytu (speciální úpravy povolování dlouhodobého pobytu cizincům, kterým bylo přiznáno ve smyslu Směrnice Rady 2003/109/ES právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v Evropském společenství na území jiného státu Evropské unie a zrušení legislativní zkratky „zvláštní pobytové povolení“ zavedené v § 9 odst. 5) se navrhuje dosavadní § 169 odst. 2 nově upravit. 

	Návrh stanoví speciálně ke správnímu řádu lhůty pro vydání rozhodnutí. K písm. d) a e): Správní řád ve svém § 71 odst. 1 stanoví, že rozhodnutí je správní orgán povinen vydat bez zbytečného odkladu. Pokud nelze rozhodnutí vydat bezodkladně, je správní orgán podle § 71 odst. 3 povinen vydat rozhodnutí nejpozději do 30 dnů od zahájení řízení, k nimž se připočítává doba 

	a) až 30 dnů, jestliže je zapotřebí nařídit ústní jednání nebo místní šetření, je-li třeba někoho předvolat, někoho nechat předvést nebo doručovat veřejnou vyhláškou osobám, jimž se prokazatelně nedaří doručovat, nebo jde-li o zvlášť složitý případ, 

	b) nutná k provedení dožádání podle § 13 odst. 3, ke zpracování znaleckého posudku nebo k doručení písemnosti do ciziny. 

	V § 169 odst. 2 písm. d) a e) se speciálně stanoví 60denní lhůta, neboť podle správního řádu by bylo možné „základní“ 30denní lhůtu buď prodloužit o dalších 30 dnů, nebo o tolik dnů, kolik by jich bylo zapotřebí k provedení úkonů podle § 71 odst. 3 písm. b). Počet dní nutný k vydání rozhodnutí by pak mohl překročit 60, což by bylo v rozporu s požadavky směrnice. 

	Podle § 44 správního řádu je řízení o žádosti zahájeno dnem, kdy žádost nebo jiný návrh, kterým se zahajuje řízení, došel věcně a místně příslušnému správnímu orgánu. Vzhledem k tomu, že žádosti se podávají na zastupitelském úřadě České republiky v zahraničí a věcně příslušným orgánem je Policie České republiky rozhodující na území České republiky, je zachována dosavadní pro cizince výhodnější právní úprava, podle níž se lhůty pro vyřízení žádosti počítají ode dne podání žádosti, nikoliv až ode dne zahájení řízení. Cizinec tak má orientační představu, do kdy by měla být jeho žádost vyřízena. 

	K bodu 114 

	K § 169 odst. 4 

	V souvislosti se zavedením institutu skončení platnosti dokladů o povolení k přechodnému nebo trvalému pobytu na území (viz § 86 a 87z) se vylučuje odkladný účinek odvolání. Je řešeno obdobně jako je tomu při skončení platnosti občanského průkazu [§ 11 odst. 2 zákona o občanských průkazech]. 

	K bodu 115 

	K § 169 odst. 6 

	Navrhovaná úprava je potřebná s ohledem na specifické postavení nezletilých cizinců, a zejména těch, kteří byli v souvislosti se správním řízením o vyhoštění zajištěni. Projevem této specifičnosti a potřeby zvláštní ochrany je mimo jiné i zaváděný institut opatrovníka (§ 124 odst. 3). Pro účinné plnění ochrany oprávněných zájmů nezletilých cizinců v těchto případech je však zapotřebí poskytnout přiměřenou lhůtu pro podání odvolání. 

	K bodům 116 až 119 

	K § 169 odst. 7, § 169 odst. 7 písm. a), § 169 odst. 7 písm. c) a § 169 odst. 7 písm. d) 

	Důsledek přesunu rozhodovací pravomoci o stanovených žádostech na Ministerstvo vnitra. Rozšiřuje se okruh důvodů zastavení řízení o případy, kdy cizinec si ve stanovené lhůtě nepřevezme průkaz o povolení k pobytu podle § 44 (obdobně jako je tomu v případech převzetí povolení k trvalému pobytu pokud cizinec žádost podal na zastupitelském úřadu). Legislativní důsledky v návaznosti na nové znění Hlavy IV. 

	K bodu 120 

	K § 169 odst. 9 

	Důvodem pro navrhované řešení je skutečnost, že nelze vyloučit případy, kdy v mezidobí od rozhodnutí o povolení pobytu cizinci na území do okamžiku jeho vstupu na území ČR budou zjištěny skutečnosti, pro které by žádost byla zamítnuta. V takovém případě je nutné brát v úvahu, že existuje kladné, byť nepravomocné, rozhodnutí o povolení pobytu cizinci na území ČR – v takovém případě je nezbytné toto rozhodnutí zrušit. S touto skutečností je třeba se procesně vypořádat. 

	K bodu 121 

	K § 170 odst. 3 

	S ohledem na Směrnici Rady 2004/38/ES se zkracuje lhůta pro vyřízení žádosti o udělení krátkodobých víz – tato víza mají být udělována „co nejdříve a ve zrychleném řízení“. 

	K bodu 122 

	K § 170 odst. 6 

	Navrhovaným způsobem se zákon terminologicky upřesní podle nového školského zákona (č. 561/2004 Sb.), neboť konzervatoř již není střední školou, ale samostatným druhem školy. 

	K bodům 123 a 124 

	K § 171 písm. b) a § 171 odst. 2 

	Zpřesňují se důvody, kdy rozhodnutí správního orgánu ve věci vstupu a pobytu občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků nepodléhá přezkoumávání soudem. Jedná se o případy, kdy tyto osoby byly z území České republiky dříve vyhoštěny a toto rozhodnutí, které podléhalo soudnímu, je dosud platné. 

	K bodu 125 

	K § 172 odst. 3 

	Vylučuje se odkladný účinek žaloby na vykonatelnost rozhodnutí o správním vyhoštění, které bylo vydáno ze zvlášť závažných důvodů odůvodněných nezbytností zajistit bezpečnost České republiky. Obdobně je stanoveno i ve Směrnici Rady 2004/38/ES, pokud jde o občany Evropské unie a jejich rodinné příslušníky. 

	K bodu 126 

	K § 172 odst. 4 

	Úprava související se zavedením nových průkazů. 

	K bodu 127 

	K § 173 

	Důsledek změny terminologie pro institut povolení k trvalému pobytu a zavedení nových dokladů potvrzujících přechodný nebo trvalý pobyt občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků na území. 

	K bodu 128 

	K § 178 

	Navrhuje se zrušit stávající výjimku ze způsobilosti k právním úkonům. V případě pobytu cizince svěřeného do náhradní výchovy rozhodnutím příslušného orgánu dochází ke změně režimu - písemně oznamovat policii, že se cizinec oprávnění k pobytu vzdává, bude osoba, jíž byl cizinec svěřen do náhradní výchovy (viz navrhovaný § 87). 

	K bodu 129 

	K § 178a 

	Přesun definice pojmu „osamělý cizinec“ ve shodném rozsahu jako tomu je v dosavadním § 65 odst. 2 (v Hlavě IV upravující trvalý pobyt se takový pojem nepoužívá, naopak se používá v § 42a- dlouhodobý pobyt za účelem společného soužití rodiny na území). 

	K bodu 130 

	K § 180d a 180e 

	V souladu s Nařízením Rady ES č. 2133/2004 se v § 180d nově zavádí možnost dodatečného potvrzení údaje o vstupu cizince na území. Bližší podrobnosti o postupu, včetně vzoru příslušného tiskopisu, stanoví uvedený přímo použitelný právní předpis Evropských společenství. 

	Ustanovením § 180e se zavádí oprávnění cizince požádat policii o přezkoumání důvodů, pro které mu byl odepřen vstup na území, a současně se upravuje postup policie v takovém řízení. Je tím zohledněno Rozhodnutí Rady č. 2004/574/ES. 

	K bodům 131 a 132 

	K § 180d odst. 1 a 2 

	Úprava režimu dodatečného potvrzení údaje o vstupu cizince na území, která bude aplikovaná až v období plného uplatňování schengenského acquis. 

	K bodu 133 

	K § 182b 

	V návaznosti na zavedení institutu skončení platnosti průkazů, kterými cizinci prokazují oprávnění k přechodnému nebo trvalému pobytu [§ 86 a § 87z], se obdobně, jako je tomu v případě skončení platnosti občanského průkazu [§ 18 odst. 3 zákona o občanských průkazech], zavádí oprávnění zveřejnit údaje o ztracených, odcizených a neplatných průkazech. 

K PŘECHODNÝM USTANOVENÍM 

	Přechodná ustanovení jsou navržena tak, aby byl zajištěn bezproblémový přechod z dosavadní právní úpravy na novou právní úpravu. 

	Účelem bodu 6 je zajistit, aby přechodem na novou právní úpravu nedošlo ke zkrácení práva podle dosavadní právní úpravy, která umožňuje výjimku ze zániku oprávnění k trvalému pobytu podle § 87 odst. 6 písm. a) bodu 4. Účelem bodu 13 je zachovat cizinci právo na vrácení jistoty poté, co příslušná ustanovení dosavadní právní úpravy pozbudou svoji účinnost. 

K ČÁSTI DRUHÉ 

	Legislativní důsledek změn obsažených v návrhu novely zákona č. 326/1999 Sb. Současné znění § 15 zákona o evidenci obyvatel stanovuje definici dokladu o rodném čísle, a to ve vztahu k cizincům jako samostatný doklad o přiděleném rodném čísle, průkaz o povolení k pobytu pro cizince a průkaz povolení k pobytu azylanta. Návrh zákona, kterým se mění zákon č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony, rozšiřuje vedle průkazu o povolení k pobytu pro cizince výčet pobytových potvrzení, která jsou veřejnými listinami a jimiž se prokazuje rodné číslo, a to o potvrzení o přechodném pobytu na území České republiky občana Evropské unie, průkaz o pobytu rodinného příslušníka občana Evropské unie a průkaz o povolení k trvalému pobytu občana Evropské unie. Z tohoto důvodu je tedy nutné, aby oba zákony stanovily shodný výčet dokladů (veřejných listin, jimž se prokazuje rodné číslo). 

K ČÁSTI TŘETÍ 

	Navrhovaná úprava zohledňuje skutečnost, že organizace cizích státních příslušníků vznikají podle zákona č. 83/1990 Sb., o sdružování občanů, ve znění pozdějších předpisů. Pro sdružování občanů a cizinců musí být v souladu s příslušnými mezinárodními úmluvami a Listinou základních práv a svobod stanoveny stejné podmínky. Pojem „občan“ použitý v zákoně č. 83/1990 Sb. je nutno ve smyslu Čl. 42 odst. 3 Listiny základních práv a svobod vykládat jako „každý člověk“. Pro nadbytečnost se tedy zrušují ta ustanovení zákona č. 116/1985 Sb., o podmínkách činnosti organizací s mezinárodním prvkem v Československé socialistické republice, ve znění zákona č. 157/1989 Sb., která se týkají organizací cizích státních příslušníků. Dosavadní organizace cizích státních příslušníků vzniklé podle zákona č. 116/1985 Sb. budou mít postavení občanských sdružení registrovaných podle zákona č. 83/1990 Sb. 
 
K ČÁSTI ČTVRTÉ 

	V bodě 1 se ruší povinnost zahraniční fyzické osoby předložit živnostenskému úřadu v návaznosti na ohlášení živnosti a žádost o koncesi účelově vymezený doklad o povolení k pobytu s tím, že by nadále postačovalo, aby tato osoba prokázala, že jí byl povolen dlouhodobý pobyt. Cílem navrženého bodu 6 je transpozice směrnice Rady 2003/109/ES, která se týká právního postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty na území některého z členských států. Tato směrnice v čl. 11 stanoví požadavek, aby členské státy poskytovaly státním příslušníkům třetích států, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty v členském státě, zacházení stejné, jaké je poskytováno státním příslušníkům členských států. 

K ČÁSTI PÁTÉ 

	Podle článku 28 odst. 2 směrnice Rady 2004/38/ES o právu občanů Unie volně se pohybovat a pobývat na území členských států EU, nesmí hostitelský členský stát vypovědět občany Unie nebo jejich rodinné příslušníky bez ohledu na státní příslušnost, jestliže mají právo na trvalý pobyt na jeho území, s výjimkou vážných důvodů veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti. Platná právní úpravu trestu vyhoštění podle § 57 odst. 3 trestního zákona stanoví podmínky, kdy soud trest vyhoštění neuloží, přičemž podle § 57 odst. 3 písm. c) nelze trest vyhoštění uložit pachateli, který má na území České republiky povolen dlouhodobý pobyt, má zde pracovní a sociální zázemí a uložení trestu vyhoštění by bylo v rozporu se zájmen na spojování rodin. Jsou zde respektovány určité osobní, pracovní, rodinné a sociální vazby pachatele k území České republiky. Jednotlivé uvedené okolnosti jsou v citovaném ustanovení uvedeny kumulativně a musí existovat zároveň. Požadavky článku 28 odst. 2 směrnice Rady plně nepokrývá ustanovení § 57 odst. 3 písm. c) trestního zákona jednak tím, že se nevztahuje na rodinné příslušníky občana Evropské unie a nově vymezuje důvod vyhoštění, tj. jen z vážného důvodu ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti. K zajištění ochrany občanů Unie a jejich rodinným příslušníkům podle požadavku směrnice Rady se proto navrhuje doplnění v § 57 odst. 3 písm. e). 

	Podle článku 28 odst. 3 směrnice Rady nesmí být vyhoštěni občané Unie, kteří v posledních deseti letech pobývali v hostitelském členském státě, s výjimkou případů, kdy je takové rozhodnutí založené na naléhavých důvodech veřejné bezpečnosti. K transpozici tohoto ustanovení se navrhuje doplnění v § 57 odst. 3 písm. f). 

	Pro účely aplikace nově doplněného trestu vyhoštění se v poznámce pod čarou 1a) odkazuje na § 15a odst. 1 zákona č. 326/1999 Sb. Rodinným příslušníkem občana Evropské unie se pro účely tohoto zákona rozumí jeho manžel, rodič občana Evropské unie mladšího 21 let, dítě mladší 21 let nebo takové dítě manžela občana Evropské unie a nezaopatřený přímý příbuzný ve vzestupné nebo sestupné linii nebo takový příbuzný manžela občana Evropské unie. 

	Do návrhu zákona se transponuje i Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty. 

K ČÁSTI ŠESTÉ 

	Navrhovanou úpravou se v souladu s čl. 11 směrnice Rady 2003/109/ES stanoví, že státní příslušníci třetích států, kterým bylo přiznáno postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, mají při poskytování vzdělávání a školských služeb na území České republiky stejné právní postavení, jako státní příslušníci členských států Evropské unie. 

K ČÁSTI SEDMÉ 

	Navrhovanou úpravou se v souladu s čl. 11 směrnice Rady 2003/109/ES v § 91 odst. 3 zákona o vysokých školách odstraňuje výslovné rozlišování právního postavení občanů České republiky a cizinců (tj. včetně dlouhodobě pobývajících rezidentů) v oblasti poskytování stipendií. 

K ČÁSTI OSMÉ 

	K bodům 1 a 2 

	Navrhovanou úpravou se v souladu s čl. 11 směrnice Rady 2003/109/ES stanoví, že státní příslušníci třetích států, kterým bylo některým členským státem Evropské unie přiznáno postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, mají při uznávání odborné kvalifikace a jiné způsobilosti pro zahájení závislé nebo nezávislé regulované činnosti a pro její výkon na území České republiky stejné právní postavení, jako státní příslušníci členských států Evropské unie. 

	K bodům 3 a 4 

	Dne 1. ledna 2005 nabyl účinnosti zákon č. 563/2004 Sb., o pedagogických pracovnících a o změně některých zákonů. Zároveň k tomuto datu z větší části nabyl účinnosti i nový školský zákon - tj. zákon č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon). V dané souvislosti je proto třeba v zákoně o uznávání odborné kvalifikace zrušit novely dosavadního školského zákona a zákona o státní správě a samosprávě ve školství, týkající se odborné kvalifikace pedagogických pracovníků. 

K ČÁSTI DEVÁTÉ 

	V souvislosti se změnou zákona o evidenci obyvatel navrženou v čl. IV bodu 2 je třeba doplnit i novelu zákona č. 582/1991 Sb., o organizaci a provádění sociálního zabezpečení, ve znění pozdějších předpisů, a to ustanovení § 11a odst. 3 písm. b) o stejné údaje, o které se navrhuje rozšířit informační systém evidence obyvatel v části druhé, tj. o následující údaje: 

	jméno, popřípadě jména, příjmení 

	1. zletilého nezaopatřeného dítěte cizince s povolením k pobytu na území České republiky, 

	2. nezletilého cizince, který byl cizinci s povolením k pobytu na území České republiky nebo jeho manželu rozhodnutím příslušného orgánu svěřen do náhradní rodinné péče, nebo který byl cizincem s povolením k pobytu na území České republiky nebo jeho manželem osvojen anebo jehož poručníkem nebo manželem jeho poručníka je cizinec s povolením k pobytu na území České republiky, 

	3. osamělého cizince staršího 65 let bez ohledu na věk cizince, který se o sebe nedokáže ze zdravotních důvodů sám postarat, jde-li o sloučení rodiny s rodičem nebo dítětem s povolením k pobytu na území České republiky, 

	4. cizince, který je nezaopatřeným přímým příbuzným ve vzestupné nebo sestupné linii nebo takovým příbuzným manžela občana Evropské unie, 

	5. rodiče nezletilého cizince, kterému byl udělen azyl podle zvláštního právního předpisu, a jeho rodné číslo; jde-li o cizince kteří nemají přiděleno rodné číslo, jméno, popřípadě jména, příjmení a datum narození. 

	V rámci provádění práva sociálního zabezpečení ES, a to z důvodu povinné spolupráce mezi institucemi členských států, je nezbytně nutné, aby Česká správa sociálního zabezpečení měla k uvedeným údajům rovněž přístup, neboť se jedná o druh údajů, který je povinna poskytovat zahraničním institucím. Dosavadní praxe, kdy se na Českou správu sociálního zabezpečení obracejí zahraniční subjekty, oprávněnost tohoto požadavku jenom potvrzují. Část uváděných údajů se vyskytuje na evropských formulářích, které je Česká správa sociálního zabezpečení rovněž povinna potvrzovat. 

K ČÁSTI DESÁTÉ 

	Směrnice Rady 2003/109/ES o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, přiznává těmto osobám po udělení povolení k pobytu právo na rovné zacházení v přístupu k zaměstnání jako občanům České republiky. Podle čl. 21 odst. 2 této směrnice je možno podmínit zaměstnání rezidenta jiného členského státu Evropské unie vydáním povolení k zaměstnání, maximálně však na dobu prvních 12 měsíců ode dne, kdy mu bylo vydáno povolení k dlouhodobému pobytu za účelem zaměstnání. Z důvodu potřeby regulace trhu práce se považuje za nutné tuto možnost využít v plném rozsahu. 

	V souvislosti s návrhem na rozšíření okruhu cizinců, kteří nepotřebují povolení k zaměstnání (§ 98), o rezidenty jiných členských států Evropské unie je potřebné rozšířit i informační povinnost zaměstnavatelů vůči úřadům práce. 

K ČÁSTI JEDENÁCTÉ 

	V souvislosti se zajištěním implementace Směrnice 2004/38/ES o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků volně se pohybovat a pobývat na území členských států je nezbytné provést dílčí úpravu zákona o správních poplatcích. Ve smyslu článku 25 zmíněné směrnice by veškeré doklady vydávané občanům Evropské unie a jejich rodinným příslušníkům měly být vydány „bezplatně nebo za poplatek nepřesahující částku požadovanou od vlastních státních příslušníků za vydání podobných dokladů“ (v této souvislosti je nezbytné zmínit i článek 24, podle kterého by občané Evropské unie měli na území hostitelského státu požívat “stejného zacházení jako státní příslušníci dotyčného členského státu“). Ve smyslu navrhované novely zákona č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, bude na požádání občanům Evropské unie jako doklad potvrzující jejich přechodný pobyt na území České republiky vydáváno „potvrzení o přechodném pobytu na území“ a k trvalému pobytu „průkaz o povolení k trvalému pobytu občana Evropské unie“. Rodinnému příslušníkovi, který není občanem Evropské unie, bude k přechodnému pobytu vydáván „průkaz o pobytu rodinného příslušníka občana Evropské unie“ a k trvalému pobytu „průkaz o povolení k trvalému pobytu“. 

	Vydání „potvrzení o přechodném pobytu na území“ nebude ve smyslu § 2 zákona č. 634/2004 Sb. zpoplatňovaným úkonem. Vydání ostatních výše uvedených „průkazů“ bude obdobně jako je tomu doposud osvobozeno o správních poplatků. Od poplatku by mělo být dále osvobozeno prodloužení platnosti průkazů vydaných v případech povolení trvalého pobytu na území České republiky a provedení změn ve všech nově vydávaných průkazech. Provedení změny se dotýká pouze omezeného okruhu cizinců pobývajících na území České republiky (tj. občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků; obdobný režim je ve smyslu § 3 zákona č. 326/1999 Sb. uplatňován i vůči občanům státu, který je vázán mezinárodní smlouvou sjednanou s Evropským společenstvím a vůči občanům státu, který je vázán Smlouvou o Evropském hospodářském prostoru) a z tohoto důvodu nebude mít zásadní dopad na státní rozpočet České republiky. 

K ČÁSTI DVANÁCTÉ 

	Jedná se o zajištění implementace Směrnice Rady 2003/109/ES. 

K ÚČINNOSTI 

	Účinnost se navrhuje stanovit ke dni 1. ledna 2006, s výjimkou ustanovení, která mají nabýt účinnosti teprve plným převzetím závazků vyplývajících ze Schengenského acquis.